Published 2021-05-30
How to Cite
Abstract
Brugerinddragelse er veletableret som ideal i psykiatrien og der er store forhåbninger til, at øget brugerinddragelse og inddragelse af brugeres hverdagsliv, vil føre til recovery. I denne artikel analyserer vi brugerinddragelse i praksis og viser hvordan en forestilling om ”gam- mel psykiatri” kontra ”ny psykiatri” former hvad brugerinddragelse bliver til i det konkrete møde mellem patienter og professionelle Artiklen bygger på et etnografisk feltstudie vi gen- nemførte i 2016 af initiativet Brugerstyrede Indlæggelser (BSI). Vi undersøger hvad BSI gør ved relationen mellem brugere og professionelle, hvor vi især spørger hvilke dilemmaer og paradokser der opstår i positioneringen af brugerne, når man i en hospitalspsykiatrisk kontekst iværksætter en model som giver adgang til at indlægge og udskrive sig selv? For- målet er at indfange de dynamikker som driver eller modgår en forandring mod ”ny psy- kiatri”. Analysen viser en række ambivalenser og dobbeltheder i brugernes positioneringer. Brugerne skal på den ene side udleve drømmen om den ”nye psykiatri”, samtidig som at brugerne har været afhængig af hjælp og en del af psykiatrien længe inden man begyndte aktivt at tale om ”ny psykiatri” med selvansvar, brugerinddragelse, håb og recovery som pejlemærker. Resultatet er en form for ”space-in-between”, hvor personerne risikerer at havne i en position som ikke-ordinære, ikke-ordentlige eller ikke-synlige patienter. Artiklen diskuterer således til sidst hvilke ressourcer og liv, brugerinddragelse kræver – og hvem der egentlig får stemme når ”ny psykiatri” formuleres?