Knud Knudsen (1812–1895): norsk skole- og språkreformator og skandinavist - Torp, Arne (Sprog i Norden, 2012)
Ivar Aasen (1813–1896) og Knud Knudsen (1813–1896) er de to store navna i norsk språkhistorie på 1800-tallet, men Aasen er nok vesentlig bedre kjent både i Norge og ellers i verden enn Knudsen. Dette er heller ikke så merkelig: Aasen grunnla nemlig den ene av de to offisielle norske målformene, landsmålet eller nynorsken, men Knudsens andel i bokmålet eller riksmålet består i at han var den ivrigste pådriveren for å fornorske dansken, som det ble kalt. Utgangspunktet hans var da den uttalen av dansk skriftspråk som var vanlig i den norske overklassa, den såkalte dannede dagligtale. Knudsen var dessuten aktiv på mange andre felter, bl.a. som skolereformator, der han ville redusere vekten på de klassiske språka latin og gresk i den latinskolen der han sjøl arbeidde, og i stedet erstatte disse språka med morsmål og norrønt. Skolereformene slo i stor grad gjennom i praksis alt i Knudsens egen tid, mens de språkreformene han så for seg, stort sett kom etter hans død. Et element i Knudsens virke som det er spesiell grunn til å omtale i Språk i Norden, er interessen hans for skandinavisk språksamarbeid. Alt i 1845 slår han til lyd for dette, og i 1866 utdyper han det i en egen artikkel der dette er hovedsaken. Tre år seinere – på den velkjente Stockholms-konferansen for skandinavisk språksamarbeid, var Knudsen en av de fire norske representantene.