Vi er det liv, vi ikke lever: Et håbefuldt udkast til dagdrømmens psykologi - Sköld, Alfred (Psyke & Logos, 2022)
Samtidig eksistenstænkning bør forholde sig til det faktum, at klimakrisen i stigende grad præger livet på jorden, og at den globale situation er tiltagende kritisk, uden hermed at forfalde til nihilisme eller fortvivlelse. Dagens debat om klimakrisens emotionelle konsekvenser er i høj grad domineret af negative emotioner, såsom angst, sorg og endog depression. I lyset af en eskalerende opvarmning af klodens overflade, og medfølgende klimaforandringer, betragtes håb ofte som både uhensigtsmæssigt og naivt. I denne artikel forsøger jeg at revitalisere håbets eksistentielle, etiske og politiske betydning og argumenterer for, at det udgør en afgørende del af vores stræben efter mere bæredygtige måder at leve på. Med udgangspunkt i dagdrømmen og dens helt centrale plads i Ernst Blochs tænkning forsøger jeg at åbne op for en forståelse af håb, som er funderet både i en konfrontation med afgørende begrænsninger og bevarelsen af en åben mulighedshorisont. Håb og dagdrømme er intimt forbundne i det, at de begge udspiller sig i mellemrummet – mellem fantasi og virkelighed, nødvendighed og mulighed. I den åbning, som samtidig blotlægger historicitetens lænker og tilværelsens radikale kontingens, finder vi kimen til en form for håb, som hverken er identisk med optimisme eller begær, men snarere bør betragtes som en relationelt forankret dyd – intimt forbundet med vores evne og vilje til at handle