Skyld og eksistens: Om skyld som etisk-eksistentiel grænseerfaring - Meier, Joachim (Psyke & Logos, 2022)
Sartre hævdede, at mennesket er ”fordømt til frihed”. I den eksistentialistiske tradition og diskurs opfattes frihed – og angsten, der ledsager den – ofte som det centrale ontologiske karakteristikum. Formålet med denne artikel er imidlertid igennem fænomenet skyld at udfordre frihedens primat i den eksistentielle diskurs ved at vise dens etisk-eksistentielle grænser. Under anvendelse af skønlitterært materiale fra Fjodor Dostojevskijs forfatterskab samt kvalitative interviews fra et igangværende forskningsprojekt, der omhandler unges oplevelser af dårlig samvittighed, argumenterer jeg for, at der forud for menneskets refleksive og autonome forhold til sig selv eksisterer en prærefleksiv bundethed, som den enkelte ikke selv er suveræn herre over. På denne baggrund bestemmes skyld som et ontologisk karakteristikum, der henviser mennesket til fundamentale grænser (grundvilkår) i form af den Anden, endelighed, men også frihed. Disse grænser, argumenterer jeg for, kan ikke isoleres fra menneskets etisk-eksistentielle liv, men danner grundlag for en ontologisk etik. Det betyder, at spørgsmål, der angår det menneskelige vilkår (ontologi), er uløseligt forbundet til spørgsmål om, hvordan mennesket bør leve og forholde sig (etik). Afslutningsvist forsøger jeg at vise, hvordan de eksistentiale grænser kan anvendes til at forstå baggrunden for den stigende psykiske mistrivsel i det senmoderne samfund.