Det forstyrrende og det nærværende. Didaktiske relationer mellem universitet og museum - Skovmøller, Amalie (Periskop – Forum for kunsthistorisk debat, 2020)
I forårssemesteret 2019 afvikledes kandidatkurset Skulptur i farver på Københavns Universitet (KU). Kurset havde til hensigt at stille skarpt på ofte oversete blikke på skulpturen, affødt af en traditionel adskillelse af form og overflade, såsom skulpturernes farve og deres sanselige indvirkning på beskueren i deres nutidige museale kontekster. Kurset var samundervist mellem klassisk arkæologi og kunsthistorie og udgjorde et mellemstort hold på 47 studerende, som ud over ovennævnte fag også kom fra især Konservatorskolen. Denne artikel vil udfolde to museumsbesøg planlagt og afviklet inden for rammerne af Skulptur i farver. Museumsbesøgene præsenteres som konkrete cases og bruges til at diskutere akademisk, fortrinsvist klassisk arkæologisk og kunsthistorisk, undervisning på to kunst- og kulturhistoriske museer i København, Ny Carlsberg Glyptotek (NCG) og Thorvaldsens Museum (ThM). Artiklen vil især fokusere på, hvordan brugen af museumsrummene kan rammesættes af underviseren selv. På Skulptur i farver var mødet med skulpturerne på de to museer direkte bærende for kursets overordnede læringsmål. Derfor var det også frustrerende for underviserne at observere, hvordan der var et tydeligt frafald af de samme studerende, når undervisningen foregik på museerne. Det systematiske fravalg af undervisningen på museerne rejser to spørgsmål: 1) Hvad var de studerendes forventninger til den undervisning, de skulle modtage på Skulptur i farver, og hvordan imødekom undervisningen på museerne sådanne forventninger? Og 2) kunne undervisningen på museerne være planlagt og rammesat anderledes for at minimere det observerbare frafald?