Dementi - Aage, Hans (Økonomi & Politik, 2026)
<div class="min-h-8 text-message relative flex w-full flex-col items-end gap-2 text-start break-words whitespace-normal outline-none keyboard-focused:focus-ring [.text-message+&]:mt-1" dir="auto" tabindex="0" data-message-author-role="assistant" data-message-id="047eef0c-305d-44b8-bc21-d30a7e417220" data-message-model-slug="gpt-5-6" data-turn-start-message="true"> I Økonomi & Politik 1986 nr. 3 gjorde jeg mig de hæderligste anstrengelser for at evaluere L. Peter Jennergrens og Børge Obels forslag om at anvende den såkaldte DEA-metode til forskningsevaluering (Økonomi & Politik 1986 nr. 2). Ikke desto mindre tillægger Jennergren og Obel mig den mening, at »forskning må ikke gøres til genstand for evaluering« (Økonomi & Politik 1986 nr. 4, p. 309). De må begge to have fået en splint af H.C. Andersens troldspejl i brillerne, for dette har jeg aldrig sagt og aldrig ment. Tværtimod: at forskningsevaluering (også af evalueringsforskning), såvel af omfang som af kvalitet, selvfølgelig er nødvendig, var udgangspunktet for min kritik, som er rettet mod Jennergrens og Obels forslag i særdeleshed, ikke mod evaluering i almindelighed. Men man skylder forskningen, forskerne og dem, der betaler, at foretage evalueringen seriøst.