Når kroppen har mistet: Det usynlige moderskabs materialitet - Ørnstrand, Ane Petrea (Nordiske Udkast, 2020)
Inden for de senere år har moderkroppen påkaldt sig en del opmærksomhed. Mange kvinder beskriver efterfødselskroppen som en midlertidig, fremmed og uønsket fysisk tilstand. Denne opfattelse afspejles populærkulturelt i diverse dameblade, bøger og produkter der forsøger at hjælpe de nybagte mødre med at få deres kroppe tilbage og slippe af med denne uønskede version. Idealet er, at blive en Yummy Mummy. 1 Men med et stadigt stigende fokus på den uperfekte krop i populærkulturen og i kunsten, er den “uskønne” efterfødselskrop kommet på den visuelle dagsorden og eksponeres nu mere end nogensinde før. På trods af eksponeringen, kan der spores en dualisme hos mødrene, der på den ene siden et ønsker “ikke at ligne en mor” og på den anden side har en stolthed forbundet med moderskabets manifestation i den krop der har bragt deres barn til verden. Men hvad med de mødre, der ikke får deres børn med hjem? Hvor efterfødselskroppen ik- ke kun er et uskønt tegn på moderskabet, men også en fysisk markør på sorgen, og en konstant påmindelse om det usynlige moderskab? Artiklens formål er at italesætte efterfødsels- kroppens visuelle diskurs og i forlængelse af dette at pege på den sørgende moderkrop som en central, men tabubelagt og overset materia- litet. Artiklen vil først pege på den dualistiske kropsopfattelse der er på spil hos nybagte mødre og dernæst vise hvordan disse spændinger og det kropslige tabu forstærkes og kompliceres yderligere, når kroppen mister. 1 Et slangudtryk til at beskrive unge attraktive mødre. Udtrykket kom frem i slutningen af det 20. århundrede og blev ofte brugt til at beskrive berømte mødre som hurtigt fik deres præ-gravide kroppe tilbage efter de havde født.