Folkehøjskolen i Rødding: Undtagelsen der bekræfter en senere regel - Korsgaard, Ove (Grundtvig-Studier, 2026)
Med begrebshistorien som teoretisk og metodisk indfaldsvinkel til studiet af forholdet mellem ords betydningsændringer og de forandringer, der sker i den samfundsmæssige kontekst, stilles der i artiklen to spørgsmål vedrørende brugen af begrebet folkehøjskole. 1) Hvorfor blev skolen i Rødding kaldt en folkehøjskole? For ordet blev ikke brugt om de fleste af de øvrige godt 25 skoler for unge voksne, der blev oprettet mellem 1842 og 1864; de blev kaldt “højere bondeskoler”. 2) Hvad var baggrunden for, at man efter 1864 gik fra at bruge højere bondeskoler som det centrale begreb til at anvende begrebet folkehøjskole? I forskningen er der konsensus om, at N.F.S. Grundtvig forfattede idégrundlaget bag begrebet folkehøjskole. Men når det gælder højere bondeskoler, var det snarere den holstenske jurist Carl Frederik Hermann Klenze og den danske bondeleder og lægprædikant Rasmus Sørensen, der formulerede grundlaget. Mens Grundtvig bidrog til udformningen af det nationale grundlag for Folkehøjskolen i Rødding i 1844, formulerede Sørensen et antinationalt for den højere bondeskole, han oprettede i Uldum i 1849. Før 1864 var det kun et mindretal af skoler for unge voksne, der blev kaldt folkehøjskoler. Det var først efter helstatens kollaps i 1864, at begrebet folkehøjskole blev et gængs begreb. Dette skift i begrebsbrug hænger sammen med transformationen af den danske stat fra helstat til nationalstat.