Geografisk Tidsskrift, Bind 86 (1986)Analyse af den morfologiske udvikling på strandplanet nord for indsejlingen til Torsminde havn 1947-85.H.A. Olsen Side 31
Olsen, H.A.:
Analyse af den morfologiske udvikling på strandplanet
Abstract: Movement of bars on the off-shore by Torsminde harbour on the west coast of Jutland, Denmark is described and connected with structures of moles and sedimentation in the port entrance. H.A. Olsen,
ingeniør, Toften 25, DK-6780 Skærbæk ex - chief
Keywords:
Movement of bars, west coast of Jutland, Denmark.
LANDSKABETPå fig. l ses
beliggenheden af Torsminde på den smalle Nissum Fjord har et areal på 70 km2 og er i rhundredernes løb blevet adskilt fra Nordsøen ved en tangedannelse forårsaget af den kraftige materialvandring langs kysten. Tangen var tidligere gennembrudt af et smalt udløb med varierende tværsnit og skiftende beliggenhed. I 1479 optræder dette under navnet Torskemynnæ (torskemunding), der siden er blevet til stednavnet Torsminde. Det upålidelige afløb fra Nissum Fjord gav en dårlig afvanding af det omkringliggende land. Derfor blev tangen gennemgravet i 1870 og forsynet med en afVandingssluse ved Torsminde, så afløbet fra fjorden blev fikseret. Nord for Torsminde ligger Bovbjerg, der er resterne af en endemoræne fra sidste istid. Den danner indtil 30 m høje klinter ud mod Nordsøen på en strækning af ca. 6 km. Disse klinter begynder 12 km fra Torsminde og leverer en stor del af materialet (sand, grus og sten) til litoralstrømmens materialetransport. Fig. 2 er et flyfoto fra 1981 orienteret med nord opad og viser en del af Torsminde by og havn med sluseanlæg og ydre havneværker. Revlens beliggenhed foran kystlinien markeres tydeligt af brådzonen, der fremkaldes af de indløbende bølger fra nordvest. Side 32
![]() Fig. 1. General map Fig. 1. Oversigtskort TORSMINDE HAVNS HISTORIEAfvandingsslusens bygning i 1870 løste ikke afløbsproblemet fra Nissum Fjord, fordi udløbet i Nordsøen fortsat generedes af materialvandringen. Derfor blev der i 1931 bygget to ledemoler langs udløbskanalen og 60 m ud i havet. Samtidig udvidedes slusen med en skibsfartssluse. Dette blev indledningen til etablering af en lille fiskerihavn inden for slusen. I 1966 blev den udvidet med havneanlægget på forlandet uden for slusen. Havneværkerne i NordsøenDen kraftige
materialvandring har i tidens løb nødvendig- gjort bygning af
følgende yderværker, se fig. 3: 1931 blev som før
nævnt bygget 2 ledemoler 60 m ud fra 1939 byggedes en
skråhøfde syd for sdr. ledemole for at 1942-45 blev bygget 4 korte høfder, 2 på hver side af havnen, for at hindre erosion på kysten. De 2 nordligste høfder er nu permanent sanddækket på grund af luvside tilsanding. 1944-47
forlængedes ndr. ledemole med 65 mpå grund af
1957-59 blev
bygget en 160 m lang læmole 150 m nord 1970 begyndte en
successive oprensning af indsejlingen, 1979 forlængedes
ndr. ledemole med 80 m for at mindske ![]() Fig. 2. Flyfoto fra 1981 orienteret med nord opad. Det viser en del af Torsminde by og havn med sluseanlæg og ydre havneværker. Revlens beliggenhed foran kystlinien markeres tydelig af brådzonen, der fremkaldes af de indløbende bølger fra nordvest. Fig. 2. Air photo from 1981 facing north. It show part of Torsminde town and harbour with sluice gates and outer harbour structures. The position of the bar outside the coastline is clearly marked by the break-zone formed by the waves from north-west. KYSTZONENKysten ud mod Nordsøen forløber retliniet nord-syd og består på tangen på begge sider af Torsminde af sand og grus. Kysten påvirkes af bølger genereret af en vindretning, der overvejende ligger nord for vest, og således fremkalder en resulterende sydgående litoralstrøm. Tidevandet i
området er 3/4 m ved springtid. Tidevandsstrømmene
Kysten er under tilbagerykning, og de nedbrudte materialer, der med litoralstrømmen føres mod syd fra Bovbjerg, er ikke tilstrækkelige til kompensation for bølgeerosionen. Således er den gennemsnitlige tilbagerykning af kysten nord for havnen ca. 2 m pr. år og syd for ca. 3 m Side 33
![]() Fig. 3. Torminde havns udvikling. Fig. 3. The development of Torsminde harbour. pr. år. Efter bygning af de ydre havneværker skete dog en forøgelse af tilbagerykningen syd for havnen til gennemsnitlig ca. 4 m pr. år og i hovedangrebsområdet 5-7 m pr. år på grund af læsideerosionens virkning, men samtidig skete en udrykning af 4 og 6 m-kurverne. Læsideerosionens virkning strækker sig indtil 3 km syd for havnen. Der er ikke foretaget strøm- eller bølgemålinger ud for Torsminde, men for at give et indtryk af bølgeforholdene i området kan nævnes, at med en waverider 40 km syd for Torsminde under en vestenstorm den 3/1 76 måltes middelhøjden til 3,27 m med en maksimumsbølgehøjde på 9,1 m. Strandplanet nord for indsejlingen til Torsminde havn.På fig. 4 er vist det område på strandplanet nord for indsejlingen til Torsminde havn, hvorpå den morfologiske analyse er foretaget. På strandplanet, der består af sand og grus, foregår dannelse og vandring af revler. Den del af strandplanet, som berøres heraf, fremgår af en analyse af kystinspektoratets pejlinger 1973-84.1 TABEL ler opført 6 m, 7 m og 10 m-dybdekurvernes afstand fra enden af læmolen i en linie i læmolens forlængelse mod vest. Af TABEL I fremgår, at 10 m-kurven i forhold til middelafstanden 843 m viser maksimumudsving mod vest på 37 m og mod øst på 53 m i henholdsvis 1981 og 1984, men ligger iøvrigt ellers meget konstant omkring middelafstanden. ![]() Fig. 4. Map of Torsminde harbour and the placing of the analysed sounded lines. Fig. 4. Kort over Torsminde havn og placeringen af de analyserede pejlelinier. 7 m-kurven har
en middelafstand på 476 m med mak- simumudsving mod
vest på 44 m og mod øst på 26 m i 6 m-kurven har en
middelafstand på 323 m med maksimumudsving ![]() Table I. The movement ofdepht curves on the off-shore 1973-84. Tabel I. Dybdekurvernes bevægelse på strandplanet 1973-84. Side 34
![]() Tabel 111. Revlevandring i en linie 120 m nord for og parallel med læmolen med afstande målt i m fra O-linien, positiv mod vest. Vanddybder refererer til højeste punkt på revle eller lavest punkt i trug og er angivet i m under DNN. Table 111. Movement of bar in a line 120 m. north of and parallel to the lee mole with distances in m. from the 0-line, positive to west. Depths refer to highest point of bar or lowest point of trough and are stated i m. below DNN. ![]() Tabel 11. Revlevandring i en linie 600 m nord for og parallel med læmolen med afstande målt i m fra O-linien, positiv mod vest. Vanddybder refererer til højeste punkt på revle eller lavest punkt i trug og er angivet i m under DNN. Table 11. Movement of bar in a line 600 m. north of and parallel to the lee mole with distances in m. from the 0-line, positive to west. Depths refer to highest point of bar or lowest point of trough and are stated in m. below DNN. Side 35
![]() Tabel V. Revlevandring i en linie 120 m syd for og parallel med læmolen med afstande målt i m fra O-linien, positiv mod vest. Vanddybderne refererer til højest punkt på revle eller lavest punkt i trug og er angivet i m under DNN. Table V. Movement of bar in a line 120 m. south of and parallel to the lee mole with distances in m. from the 0-line, positive to westh. Depths refer to highest point of bar or lowest point of trough and are stated in m below DNN. ![]() Tabel IV. Revlevandring i en linie gennem læmolen med afstande målt i m fra O-linien, positiv mod vest. Vanddybderne refererer til højeste punkt på revle eller lavest punkt i trug og er angiveri i m under DNN. Table IV. Movement of bar in a line through the lee mole with distances in m. from the 0-line, positive to westh. Depths refer to highest point of bar or lowest point of trough and are stated in m. below DNN. Side 36
![]() Fig. 5. Movement of bar in line 600 m to the north of the lee mole. Fig. 5. Re vie vandring i linie 600 m nord for læmolen. Side 37
henholdsvis 1984 og 1981. For denne kurves vedkommende ses af tabellens tal, at der er en regelmæssig udrykning 1975-80 og så en pludselig indrykning i 1981 med påfølgende udrykning. På grundlag af det ganske vist relativt korte tidsrum (1973-84) kan udviklingen dog tydes således, at 10 m og 7 m kurverne ligger nogenlunde fast, mens 6 m-kurven gennemløber en cyklus, der - som det senere skal vises - står i forbindelse med revlebevægelser på den del af strandplanet, der ligger ovenfor 7 m-kurven. REVLEBEVÆGELSER 1947-85På strandplanet nord for indsejlingen til Torsminde havn er i 4 linier foretaget en analyse af kystpejlinger i perioden 1947-85. Liniernes beliggenhed fremgår af fig. 4. På grundlag af pejlingernes talmateriale er udarbejdet tabellerne 11, 111, IV og V, der hver repræsenterer en linie indeholdende tal for revlevandring og niveauer. Ved hver tabel er anført liniens beliggenhed i forhold til læmolens placering. Tabellerne indeholder tal fra hvert af de år, hvor der er pejlet, i perioden 1947-85. I tabellerne er anført niveauerne for en revles højeste punkt og det tilhørende trugs laveste punkt, samt revlehøjden, der er differensen mellem disse to niveauer. Endvidere afstanden fra O-linien til revleryggens højeste punkt, hvor O-linien er den nord-sydgående linie gennem læmolens vestende vinkelret på læmolen med afstandene positive mod vest. På de tidspunkter, hvor der er to revler, er også anført afstanden mellem revleryggene. Tabellerne II til
V giver således en talmæssig beskrivelse For at
anskueliggøre dette talmateriale er udtegnet figurerne
Hver af figurerne 5 til 8 indeholder et retvinklet koordinatsystem, hvor abscissen angiver tiden (1947-85) og ordinaten niveauerne for højeste punkt af revleryg og laveste punkt af det bagved liggende revletrug. Man får altså et billede af revlehøjdens variation med tiden. Revleryggens beliggenhed fra år til år er på abscissen angivet i m fra O-linien, således at positive tal angiver afstanden mod vest og negative mod øst. Endelig er på abscissen markeret tidspunkterne for bygning af læmolen og forlængelserne af ndr. ledemole. I det
efterfølgende beskrives revlevandringens forløb i
Revlevandring i en linie 600 m nord for læmolenBeskrivelse af
revlevandringens forløb 1947-85 som den 1. cyklus11947 opstår en
revle 120 m øst for O-linien, d.v.s. ca. 100 m uden for
kystlinien med en ryg i kt. -2,3 m DNN og et Revlen udvikler sig i de følgende 5 år ved en forøgelse af trugets dybde med indtil l !/2 m, mens revlens beliggenhed ligger og svinger inden for 150 m. Den stærke udvikling af truget i 1949 (ingen pejling i 1948) kan skyldes forlængelsen af ndr. ledemole med 65 m i 1944-47. Fra 1953 til 1954 sker en vestrykning på 120 m, og revlens højde øges til 3 m. I 1955 har revlen kun flyttet sig 10 m yderligere mod vest, men revlens højde er steget til 3,5 m, hvilket blev revlens maksimalhøjde. Samme år (1955) opstår en ny revle ca. 100 m fra kysten. I 1956 flytter revlen yderligere 100 m mod vest med aftagende højde. I de følgende år ændres revlens beliggenhed ikke væsentlig, men højden aftager. Revlen registreres sidste gang i 1961 og har således gennemløbet en cyklus 1947-62 på 15 år på en strækning af 410 m mellem kt. -1,7 m og -5,8 m. 2. cyklusSom før nævnt opstår en ny revle i 1955 ca. 100 m fra kysten. Indtil 1960 har den en højde på l til l'/2 m med ryggens niveau mellem kt. -l m og -2 m, og beliggenheden svinger inden for ca. 100 m. I 1961 øges
revlens højde til 2/2 m, og højden når sit Revlevandringens varighed kan ikke fastlås nøjagtig, fordi der ikke foreligger pejlinger fra 1966-67-68, men der er ingen revle i 1969, så vandringsperioden må være 11-14 år, altså fra 1955 til 1966-69. 3. cyklusI 1964 opstår atter en ny revle og igen ca. 100 m fra kysten. Den har i hele registreringsperioden en revlehøjde på over 2 m med maksimum i 1972 på 3,1 m. Der er dog ingen pejlinger i 1966-67-68 og heller ikke 1973-74, så vandringsperioden kan kun bestemmes til 9-11 år, altså fra 1964 til 1973-75. 4. cyklusDen første registrering af en ny revle er i 1975 ca. 200 m fra kysten. Den er utvivlsomt opstået på et tidligere tidspunkt, da den er registreret 100 m længere ude end de foregående revlers begyndelsesposition. Det kan imidlertid ikke bevises, da der mangler pejlinger for 1974 og 1973. 1975-79 er
revlehøjden \-\Vi m, men falder så til 0,4 m Revlen har endnu ikke gennemløbet sin cyklus, men ud fra revlemaksimums tidsmæssige beliggenhed på de tre foregående revler kan denne revles cyklus beregnes til 15 år, d.v.s. den er gennemløbet mellem 1988 og 1990, men formentlig i 1988, da sandsynligheden taler for, at begyndelsestidspunktet er 1973. Side 38
![]() -Si o S -l <fe -s: tt o c •JC o S o <N •~-i <ij .S "C 2 .K l l l l <5 00 h, Fig. 6. Revlevandring i linie 120 m nord for læmolen. Side 39
5. cyklusIgen i 1980 opstår en revle ca. 100 m fra kysten. Den har i 1981 sin hidtidige maksimumshøjde på 2,4 m, men er i 1985 formindsket til 0,4 m på et niveau under kt. -5 m. Revlens videre forløb må fremtiden vise. Om revlevandringen i linien 600 m nord for læmolen kan ret generelt siges, at i de første ca. 6 år efter en revles dannelse foregår udrykningen i langsomt tempo og noget svingende frem og tilbage. Derefter sker en hurtig fremrykning, hvor revlens højde øges. Dette falder sammen med, at en ny revle dannes ca. 8 år efter den foregående revles dannelse. Derefter vandrer revlen i langsommere tempo ned til omkring kt. -6 m, hvor den forsvinder. Revlevandring i en linie 120 m nord for læmolenBeskrivelse af
revlevandringens forløb 1947-85, som den 1. cyklusI 1947 dannes en
revle 90 m øst for O-linien, d.v.s. ca. 100 1947-49 bevæger revlen sig 50 m mod vest, og revlens højde vokser til 2,0 m, hvilket foruden vejrmæssige forhold også kan skyldes ndr. ledemoles forlængelse i 1944-47. Det følgende år rykker revlen 60 m mod øst, og højden mindskes til 0,9 m, men i 1951 rykker revlen 100 m mod vest og øger højden til 1,3 m. Fra 1951 til 1953 vandrer revlen 60 m mod vest, og revlens højde vokser fra 1,3 m til 2,6 m. Herefter sker en hurtig fremrykning mod vest med en samtidig forøgelse af revlens højde. Således bevæger revlen sig fra 1953 til 1955 180 m, altså 3 gange så hurtigt som de foregående 2 år samtidig med, at revlens højde vokser fra 2,6 m til 3,7 m. Fra 1955 til 1957 rykker revlen 40 m mod øst, men bevarer sin højde ret uforandret. 1957-58 rykker revlen 90 m mod vest, mens højden næsten halveres. Indtil 1960 er revlens beliggenhed herefter uforandret, men revlehøjden mindskes, og ryggen sænkes over l m, og i 1961 er revlen forsvundet i kt. -5,8 m. Revlen hår
således gennemløbet en cyklus 1947-61 på 2. cyklusI 1955 begynder udviklingen af en ny revle 8 år efter starten af revlen fra 1. cyklus. 1955-57 har revlen kun en højde på ca. l m, og beliggenheden svinger inden for 50 m. Med bygningen af læmolen 1957-59 sker samtidig en kraftig udvikling af revlen, der tiltager til en højde af 2/2 m og rykker 120 m mod vest. Det følgende år bevæger revlen sig ikke, men 1960-61 sker en fremrykning på 90 m og en forøgelse af højden til 3 m. Det følgende år er beliggenheden uforandret, men højden øges til 4,3 m. I de 2 år 1962-64 sker en fremrykning på henholdsvis 60 m og 70 m med
aftagende højde til omkring 3 m. Den sidste registrering
I de 10 år 1955-65 har revlen gennemløbet 360 m mellem kt. -1,2 m og -5,0 m, og det ses, at dens cyklus nærmer sig sin afslutning. Der er ingen pejlinger i 1966-67-68, men i 1969 er revlen forsvundet. 3. cyklusI 1964 er atter opstået en ny revle 9 år efter starten af revlen fra 2. cyklus. Den begynder længere mod vest end de to foregående revler på grund af den 120 m syd for liggende læmole, der blev bygget 1957-59, hvorved revlerne nu presses længere mod vest. Fra årene 1966-67-68 foreligger ingen pejlinger, så revle-trug udviklingen i disse år kendes ikke, men af pejlingerne 1965 og 1969 ses en vandring mod vest på 120 m og en revlehøjde på ca. 2 m. 1969-72 har
revlens beliggenhed været ret stationær, I det følgende år
sker en fremrykning på 100 m samtidig 1973-75 er
revlens beliggenhed stationær, mens højden 11976 er revlen
forsvundet, og hvor revlen lå i 1975, er I de 12 år
1964-76 har revlen gennemløbet 230 m mellem 4. cyklusI 1973 er igen opstået en ny revle 9 år efter starten af revlen fra 3. cyklus. Læmolens tilstedeværelse betyder også her, at revlen begynder længere mod vest d.v.s. 20 m øst for O-linien. Begyndelsen er
usædvanlig voldsom med en revlehøjde 1975-76 bevæger
revlen sig 150 m mod vest, og højden 1976-79 er revlen
stationær med en højde på omkring De næste to år
1979-81 bevæger revlen sig hastigt mod I de 9 år 1973-82
har revlen gennemløbet 400 m mellem 4. cyklus på
figur 6 adskiller sig fra de foregående cykler I 1970 begyndte
for første gang oprensning i indsejlingen Side 40
![]() Fig. 7. Movement ofbar in line through the lee mole. Fig. 7. Revlevandring i linie gennem læmolen. Side 41
![]() Tabel VI. Oprensning i indsejlingen til Torsminde havn. Table VI. Maintenance dredging in the port entrance to Torsminde. tilsanding i indsejlingen. Det vil sige, at et stort og stationært revletrug giver en kraftigere strøm, der har bedre muligheder for at transportere det vandrende materiale over indsejlingen. 5. cyklusI 1980 er atter opstået en ny revle 7 år efter, at revlen fra 4. cyklus opstod. Den er naturligvis som revlerne i 3. og 4. cyklus begyndt længere mod vest og her 40 m vest for O-linien. Den opstår imidlertid et par år tidligere end de foregående. Dette kan formentlig sættes i forbindelse med den 80 m forlængelse af ndr. ledemole, som også må have påvirket revlens videre udvikling. Revlen har i 1980 en højde på 1,5 m, men allerede i 1981 er den 2,0 m og har bevæget sig 50 m mod vest. I 1984 er højden blevet 4,0 m, og den er vandret yderligere 210 m mod vest. Her synes dens maksimum i højde og vandringshastighed at være nået, idet højden i 1985 er mindsket til 3,3 m og vandringen gået i stå. Revlevandring i en linie gennem læmolenBeskrivelse af
revlevandringens forløb 1947-85 som den 1. cyklus11947 dannes en
revle 80 m øst for O-linien eller ca. 80 m 1947-49 bevæger revlen sig 50 m mod vest, og revlens højde stiger til 2,9 m, en udvikling der som nævnt ved de 2 foregående linier, kan stå i forbindelse med ndr. ledemoles forlængelse i 1944-47. I 1950 er revlen
forsvundet, men viser sig igen i 1951 I 1952 ligger
revlen på samme sted som i 1951, men er 1952-55 vandrer
revlen 230 m mod vest med stigende 1955-57 vandrer
den 60 m mod øst med ret uforandret 1957-58 rykker
revlen 110 m mod vest, og revlens 1958-60 ligger
revlen stille, men mindskes i højde til 0,4 m. 11961 er revlen
forsvundet, og hvor revlen lå i 1960, er I de 14 år
1947-61 har revlen vandret 390 m mellem kt. 2. cyklusI 1955 dannes en
ny revle 8 år efter begyndelsen af revlen 1955-57 ligger
revlen og svinger inden for 50 m med en I læmolens
byggeperiode 1957-59 vandrer revlen 160 m 1959-60 er revlen
stationær, men øger højden til 5,6 m. hed mod vest med
lidt aftagende højde. I 1965 er sidste
pejling, hvor revlen er registreret og har De store
revlehøjder skyldes de hvirvler, som den nybyggede
I 1969 er revlen
forsvundet. Der foreligger ingen pejlinger 3. cyklusI 1964 opstår igen en ny revle 9 år efter 2. cyklus' begyndelse. Den begynder 50 m vest for O-linien, d.v.s. fra enden af læmolen. Revlen begynder med en så stor højde som 3,1 m på grund af den nærliggende læmole. I 1965 er revlen
vandret 20 m mod vest og har forøget Udviklingen
1966-67-68 kendes ikke på grund af manglende
1965-69 er revlen
vandret 110 m mod vest, og højden 1969-72 er revlen
stationær, men højden øges til 3,8 m. mindskes til 2,7
m. 1973-75 er revlen
stationær, og højden mindskes yderligere I 1976 er revlen
forsvundet og niveauet, hvor revlen lå I de 12 år,
1964-76, er revlen vandret 210 m mellem kt. 4. cyklusI 1973 dannes atter en revle 9 år efter 3. cyklus' begyndelse. Revlens begyndelse er præget af en markant udvikling med en revlehøjde på 2,0 m, men i 1975 har revlen kun bevæget sig 10 m mod vest, og højden er mindsket til 0,6 m. 1975-76 er revlen
vandret 60 m mod vest med uforandret 1976-77 vandrer
revlen 90 m mod øst, og højden forøges Side 42
![]() Fig. 8. Movement of bar in line 120 m to the south of the lee mole. Fig. 8. Revlevandring i linie 120120 m syd for læmolen. Side 43
1977-79 vandrer
revlen 60 m med jævn hastighed mod 1979 forlænges
ndr. ledemole med 80 m, og i 1980 ses 1980-82 vandrer
revlen 80 m mod vest og når sin maksimumhøjde 1982-85 vandrer
revlen 150 m mod vest, og i 1985 er De store
revlehøjder her skyldes ligesom tilfældet er i 2. Revlevandring i en linie 120 m syd for læmolenBeskrivelse af
revlevandringens forløb 1947-85 som den 1. cyklus11947 dannes en revle 70 m øst for O-linien eller ca. 80 m fra kystlinien med en ryg i kt. -1,5 m og det bagved liggende trug i kt. -2,7 m. Revlehøjden på 1,2 m er langt den største i forhold til de tre foregående linier. Dette må sættes i forbindelse med den 65 m forlængelse af ndr. ledemole i 1944-47, idet ledemolen kun ligger 40 m syd for den her omhandlede linie. 1947-49 vandrer revlen 40 m mod vest og forøger højden til 4,0 m, hvilket atter må sættes i forbindelse med moleforlængelsen. 1949-50 vandrer revlen 40 m mod øst, og højden mindskes til 0,4 m, d.v.s. at truget næsten er tilsandet formentlig af vejrmæssige årsager. 1950-51 vandrer
revlen 120 m mod vest, og højden 1951-52 vandrer
revlen 30 m mod øst, men højden 1952-54 vandrer
revlen 110 m mod vest med stadig 1954-55 bevæger
revlen sig 120 m mod vest, og højden 1955-57 vandrer
revlen 50 m mod øst, men bevarer 1957-59 vandrer
revlen 100 m mod vest med stærkt I 1960
registreres revlen sidste gang med en højde på I 1961 er
niveauet på dette sted kt. -6,0 m. I de 14 år
1947-61 har revlen vandret 370 m mellem kt. 2. cyklusI 1955 dannes en
ny revle 8 år efter begyndelsen af revlen 1955-57 ligger
revlen og svinger inden for 20 m med en 1957-59 vandrer
revlen 150 m mod vest med en forø gelse af højden
til 1,9 m, en udvikling, der må sættes i 1959-60 vandrer
revlen 20 m mod øst, og højden 1960-64 vandrer
revlen 210 m mod vest med stadig 1965 registreres
revlen sidste gang med en højde på 1,4 m. For 1966-67-68
foreligger ingen målinger, men i 1969 er 3. cyklusI 1964 dannes en
ny revle 9 år efter begyndelsen af revlen 1964-65 bevæger
revlen sig 100 m mod vest med en 1965-69 vandrer
revlen 120 m mod vest med tiltagende 1969-72 bevæger
revlen sig 30 m mod øst med tiltagende 1972-73 vandrer
revlen 90 m mod vest med stærkt aftagende 1973-75 vandrer
revlen 20 m mod vest med uforandret I 1976 er revlen
forsvundet, og på det sted, hvor revlen I de 12 år,
1964-76, er revlen vandret 300 m mellem kt. 4. cyklusI 1973 dannes en
ny revle 9 år efter begyndelsen af revlen 1973-79 ligger
revlen og svinger inden for 80 m med en 1979-80 bevæger
revlen sig 40 m mod vest uden Fra 1980 ses
effekten af den 80 m forlængelse af ndr. 1980-84 vandrer
revlen 230 m mod vest med revlehøjden 1984-85 bliver
revlen praktisk talt stationær, og højden
Virkningerne af molebyggerietDen godt 700 m
lange strækning af strandplanet nord for
Forud for den her
analyserede periode 1947-85 har der Grundelementet i revleopbygningen synes at være en revledannelse, der begynder på strandplanets øvre del omkring kt. -2 m og vandrer nedad til omkring kt. -6 m. På et tidspunkt omkring revlehøjdens kulmination dannes Side 44
en ny revle,
der på samme måde som den foregående Revlen påvirkes af molebyggeri, hvorved revlehøjden påvirkes, d.v.s. at trugets tværprofil forøges og dermed også vandføringen. Litoralstrømmen, der overvejende er sydgående, koncentreres altså i højere grad i truget og opnår en større hastighed. Ved passagen over indsejlingen skaber det mulighed for at videreføre det suspenderede materiale, så bundfældningen i højere grad sker syd for indsejlingen. 11944-47 blev
ndr. ledemole forlænget med 65 m for at I 1947 dannedes en revle, der ses på hver af linierne på figur 5 til 8. Revlen vandrede mod vest, og revlehøjden udviklede sig kraftigt i de følgende år og nåede et maksimum på alle fire linier 8 år efter. I 1955 dannedes en ny revle 260-350 m øst for den første revle. Den nye revle udviklede sig svagt. Dette sammen med, at den første revle fjernede sig mere og mere mod vest, må være årsagen til, at tilsandingen i indsejlingen atter blev generende. Til forbedring af besejlingsforholdene blev i 1957-59 bygget den nuværende læmole. Den forårsagede en kraftig udvidelse af truget bag den nye revle, hvilket fremgår af den stærkt øgende revlehøjde. Resultatet blev en forbedring af besejlingsforholdene. 11964 opstod igen en ny revle 9 år efter den foregående revles dannelse. Afstanden mellem de to revler varierede på de 4 linier mellem 130 m og 300 m, mindst på den nordlige og størst på den sydlige linie. Indtil slutningen af 1960erne var besejlingsforholdene i indsejlingen ret tilfredsstillende, men efterhånden som revle og trug rykkede længere mod vest, forringedes forholdene. I 1970 blev tilsandingen i indsejlingen så generende, at en oprensning indledtes, se tabel VI. Som det fremgår af figur 8, lå revlen 170 m vest for O-linien med højeste punkt i kt. -3,6 m, d.v.s. at det altså ikke var her, besejlingsproblemerne var, men længere mod øst, nemlig syd for skråningen vest for hovederne af ndr. ledemole og læmolen. I 1970 var der endnu ikke opstået nogen ny revle, så der på denne skråning er foregået en betydelig materialvandring under sydgående strøm med tilsanding i indsejlingen til følge. I 1971 og 72 fortsætter denne udvikling med forøget oprensning. Endelig i 1973, hvor den gamle revle er nået ud til 250 m fra O-linien, og hvor cyklen nærmer sig sin afslutning, opstår den nye revle med ryggen i kt. -1,9 m og truget i kt. -2,6 m, altså en revlehøjde på 0,7 m. 11974 og 75
mindskes oprensningen, altså også tilsandingen, I 1976-79 steg oprensningen betydeligt, hvilket må sættes i forbindelse med, at revle-trug stadig ikke udviklede sig, d.v.s. at trugets tværprofil ikke udvidedes af betydning. ![]() Fig. 9. The current regime around the port entrance to Torsminde 1981 during souths-going littoral current. Fig. 9. Strømregimet omkring indsejlingen til Torsminde havn i 1981 med sydgående litoralstrøm. I 1979 forlængedes ndr. ledemole. Dette bevirkedse en kraftig forøgelse af trugets tværprofil, hvilket foranledigede en øget materialvandring af lokale erosionsmaterialer og også en forøgelse af tilsandingen i indsejlingen i 1980, som det fremgår af oprensningstallene i tabel VI. Efterhånden opstod en ny balance i strømregimet, som formindskede tilsandingen i 1981-82-83. Den gunstigere strømbalance fremgår af fig. 9, der viser revlesystemets udformning i 1981. Strømvejene for en sydgående litoralstrøm er vist med pile. Dette strømningsmønster har vist sig som det gunstigste for besejlingen af havnen, men forudsætter et stort revletrug nær molehovederne nord for indsejlingen. En nærmere beskrivelse heraf findes i P.H. Frisch and H.A. Olsen: EROSION AND ACCRETION BY TORSMINDE HARBOUR ON THE DANISH WESTCOAST CAUSED BY THE LITTORAL CURRENT. SEME, Brugge 1982. 11984 nåede revlehøjden sit maksimum på 3,2 m, men nu var afstanden steget til 310 m fra O-linien, og endnu var ingen ny revle dannet. Dette sammen med en NVstorm i juli 1984 bevirkede en tilsanding, der bragte oprensningen op på 100.000 m3m3 i 1984. KONKLUSIONDen morfologiske
udvikling på strandplanet indtil 800 m På strandplanet optræder en eller to revler, der har et ret ensartet udviklingsmønster. Ved analyse af pejleplanterne 1947-85 er det konstateret, at en revle opstår omkring kt. -2 m og begynder at vandre mod vest. I løbet af ca. 8 år er den vandret 300-400 m ned ad strandplanet, og Side 45
på dette
tidspunkt opstår en ny revle i kt. -2 m, som ligeledes
Den første revle
fortsætter sin vandring ned ad strandplanet Den samlede vandringsperiode for en revle er 12-14 år, men kan variere noget. Derimod synes en ny revle at opstå gennemsnitlig hvert ottende år med udsving på + l år. Revlehøjden, d.v.s. forskellen mellem revleryggens niveau og det tilhørende revletrugs niveau, varierer under revlens vandring. Revlehøjdens maksimum nås omkring det tidspunkt, hvor den nye revle opstår, og afstanden mellem de to revlerygge er da omkring 300 m. Revlehøjden, som jo også er et udtryk for trugets vandføring, synes at spille en rolle for tilsandingsintensiteten i indsejlingen i den første fase af en revles vandring. Dette fremgår af de vanskelige besejlingsforhold forud for læmolens bygning i 1957-59, hvor revlehøjden var omkring l m. Det samme var tilfældet forud for forlængelsen af ndr. ledemole i 1979, hvor revlehøjden var under l m, og her viser de tiltagende oprensningstal tillige de voksende besejlingsvanskeligheder. De faldende oprensningstal i 1980-erne viser også betydningen af de voksende revlehøjder. Resultatet af molebygning og moleforlængelser viser, at det har effekt et stykke ind i fremtiden, men efterhånden som de høje revler rykker vestpå, og de nye revler opstår, synes sidstnævnte at få mindre effekt, d.v.s. trugene får mindre vandføring og dermed mindre kraft (strømhastighed) til at bære det suspenderede materiale over indsejlingen. Fastholdes et revletrug nord for indsejlingen med en placering og et tværprofil som det, der i 1981-82-83 gav forholdsvis ringe behov for oprensning i indsejlingen, er det måske muligt at forbedre såvel besejlingsforhold som oprensningsøkonomi. been reproduced graphically in figs 5 to 8. In the right-angled coordinate system the abscissa indicates the time (1947-85), and the ordinate the levels of highest point of bar ridge and lowest point of the trough behind. Location of bar ridge from year to year is stated on the abscissa in m from the 0-line; furthermore, the abscissa shows when the lee mole and the northern leading mole were further extended. The morphological
development of the littoral zone within the Mainly S-going sea currents pass over the littoral zone, which has one or two bars. A bar arises about level -2m and migrates westward. In the course of approx. 8 years it has advanced 3-400 m, and at this time a new bar arises in level -2m and starts migrating westward. The first bar continues westward until about level -6m where it disappears. The next bars have a similar development and migrate 12-14 years, maybe a bit more or less. A new bar, however, arises each Bth year in average. During the migrating, the bar height varies somewhat, maximum is reached at the time when the new bar arises. Distance between the two bar ridges is then about 300 m. A comparison between the varying bar heights and the sanding-up rate in the inlet, table VI, shows that high bar ridges mean less sanding-up, i.e. a large trough speeds up velocity, so the sea currents can better carry suspended material across the entrance of the harbour. The bar ridges increase in height after construction of moles which therefore have a favourable influence on the navigation depth for some time afterwards. Along with the westward migration of the high bars and the birth of new ones, the effect will diminish, because the trough receives less water and the resulting lower velocity carries less suspended material across the inlet. If a trough is maintained N of the harbour with a location and a cross-profile like the one which in 1981, 82, 83 meant a decreased demand for dredging, it might be possible both to improve navigation conditions and economy. SummaryTorsminde is located on the isthmus separating Nissum Fjord from the North Sea, fig. 1." This isthmus has been formed by a heavy, alongshore material transport. The wave-induced littoral drift is mainly south-going, and migrating material used to block the outlet from Nissum Fjord. At Torsminde dewatering sluice was therefore constructed in 1870, and in 1931 it was extended with a shipping lock and two leading moles to support the outlet into the sea. Thereby present-day's fishing harbour was initiated. Due to sanding-up in the inlet, more harbour constructions had to be made, and these were later extended to improve the navi•gation conditions, fig. 3. In the littoral zone migrating bars arise, the displacement of which has been analysed in 4 sounding lines N of the inlet in the period 1947-85, figs 2 and 4. The found values appear from tables 11-V, and to make it more illustrative this material has LITTERATURFrisch, P.H. and Olsen, H.A. (1982): Erosion and accreation by Torsminde harbour on the danish west coast caused by the littoral current. SEME, international symposium, Brugge 1982, Koninklijke Vlaamse Ingenieursvereniging. Hofdahl, F.
(1968): Vestkysten. Vandbygningsvæsenet 1868-1968.
Kystinspektoratet (1974):
Thorsmindetangerne 1974. Thorsminde Kystinspektoratet (1977):
Kystteknisk rapport. Thorsminde havn. Kystinspektoratet (1978):
Thorsmindetangerne 78. Lemvig, Danmark.
Møller, Jens
Tyge (1983): Artificial structures on a North Sea
|