Fiberoptiske forstærkere - Larsen, Cristian (KVANT, 1990)
Fiberlasere er optiske fibre, der er doteret med små mængder sjældne jordarter og som kan fungere som laser i selve fiberen. Tidlige forsøg med neodymium-doterede fibre viste begrænset kommerciel interesse, da de opnåede laserbølgelængder ikke lå i de lavtabsområder, der er relevante for fiberkommunikation. Interessen er imidlertid vokset markant med udviklingen af erbium-doterede fibre, der lasere omkring 1535 nm – tæt på kommunikationsvinduet ved 1550 nm, hvor dæmpningen i silica-fibre er minimal. Artiklen gennemgår de fysiske mekanismer bag dæmpning i optiske fibre, herunder Rayleigh-spredning, fononinteraktioner og absorption fra hydroxylforureninger. Det forklares, hvordan erbium-doterede fiberforstærkere muliggør direkte optisk forstærkning uden elektronisk regenerering af signalet, hvilket giver en enklere og billigere løsning til langdistance transmission. Eksperimentelle resultater viser forstærkninger på over 40 dB, hvilket er tilstrækkeligt til at kompensere for tab i lange fiberforbindelser som eksempelvis Stevns–Bornholm-kablet. Fremstillingen af optiske fibre beskrives detaljeret med fokus på MCVD-processen (Modified Chemical Vapor Deposition) og kontrol af brydningsindeks via materialetilsætninger. En udvidelse af processen, SODOF (Solution-Doped Fibers), introduceres for at muliggøre dotering med sjældne jordarter. Artiklen behandler desuden energiniveauerne i Er³⁺-ioner, valg af pumpebølgelængder og effektivitet af fiberforstærkere samt perspektiver for deres teknologiske anvendelse i fremtidens højhastigheds transmissionssystemer.