Mindeord om Ole Klindt-Jensen: En personlig skitse - H. Andersen, Søren (Hikuin, 1984)
En smuk sommerdag i juni 1980 døde Ole. Et naturligt samlende midtpunkt for alle, der dagligt færdedes på Moesgård, var dermed pludselig borte. Igennem næsten 20 år - først på »det gamle museum« i Mølleparken, senere »Hammelbanegården« og sidst på Moesgård - var vi blevet vant til Ole, i begyndelsen som lærer, senere som kollega og den naturlige leder, der med viden og intuition vejledte og løste problemerne for os. Nu stod vi dér med en lidt »fortabt« fornemmelse; som personer, der pludselig er blevet efterladt midt ude i en bred trafikstrøm og selv må klare sig videre mod den anden side.