Om kirketopografi og middelalderlig bydannelse - Nyborg, Ebbe (Hikuin, 1990)
Ligesom det øvrige kristne Europa dækkedes Skandinavien i løbet af 1000-1200’årene af et net af sognekirker, der skulle tilvejebringe en almen og bekvem betjening af hele befolkningen. Specielt i Danmark, hvor denne periodes romanske stenkirker står bevaret i et enestående omfang, udgør disse bygninger et meget værdifuldt materiale til belysning af bebyggelsesfordeling og demografi i middelalderen. De stenbygninger, der i næsten alle sogne stod færdigbyggede omkring midten af 1200’rne, var så godt som altid udformet som det fremgår af grundplanerne af 13 landsbykirker i et område omkring bispebyen Ribe. Kirkerne består af et rummeligt, rektangulært skib til sognets beboere, hvortil i øst slutter sig gejstlighedens domæne, et noget mindre kor gerne med korrunding (apside). Kun de allerfærreste kirker - vel henved 10% af bygningerne - forsynedes allerede i denne periode med tårn eller tårne.